Vi är landsförvisade, som den onda drottningen.
Warwick har lierat sig med Margareta av Anjou.
Henrik ska återfå tronen och följas av hennes son och min dotter Anne.
När ni har säkrat London säkrar jag resten av landet.
- Kommer Warwick? - Inom några dagar.
George ska landstiga med Warwicks armé men gå över till min sida.
Om George vill återvända skulle han återfå sin gunst hos sin bror Edvard.
- Kungen har flytt till Flandern. - Är Edvard fortfarande kung?
Jag är inte längre drottning.
- Var är hon? - Hon har sökt tillflykt.
- Gud bevare konungen. - Gud bevare kung Henrik.
Vill du träffa kungen?
Edvard är på fri fot.
Det är en pojke.
Frankrike, 1470
Vi kommer aldrig till England i den här blåsten.
- Kaptenen sa att det går. - Med en kniv mot strupen.
- Lämna mig inte. - Jag kan inte följa med.
Du är prinsessa och måste följa med drottningen. Jag kommer efter.
Tänk om Isabella hade rätt och far inte lyckas kröna min man heller.
Din far räknar med dig. Tänk på honom.
Hur stolt han kommer att vara över sin prinsessa.
Jag vill visa att jag försöker spela min roll.
Var modig.
Gör som de säger.
Och vad du än gör, gå inte emot den kvinnan.
Var är han? Isabella, var är George?
Var är han?
Han fick besök av sin mors hovdam.
George erbjöds benådning av York och att få tillbaka alla titlar.
- Om han stred på deras sida. - Du skulle hålla honom nära oss.
Nu har han gått över till Edvards sida.
Jag är inte din spion.
Inte heller hans förmyndare.
Vi går till en lugn plats där ni kan be för att allt slutar lyckligt.
Jag måste...
- Jag ska... - Kungen söker skydd i Towern.
- Yorks söner ämnar återta tronen. - Vi hörde att Edvard omkom till havs.
Han har landstigit och tänker anfalla.
Samla soldater och invänta min signal.
Jag inväntar Margareta av Anjous signal.
En äkta lancastrare ska skydda vår kung. Hertigen av Somerset.
- Gud bevare konungen. - Gud bevare konungen.
- Du borde fara till Stafford Manor. - Jag borde stanna. För min son.
London kommer att stå på Edvards sida.
Jag måste värva soldater i Wales.
Jag tar Henrik med mig. Han är andra tronföljare och för utsatt i London.
Vi väntar på Margaretas armé i Wales och förbereder oss för krig.
- Edmund. - Jag är upptagen, Margareta.
Det gäller allas intresse. Du känner min man.
- Henry Stafford, en bra karl. - Han är ansedd.
Han kan samla ihop en armé åt oss.
- Är han inte trogen vår kung? - Henry är en fredens man.
Alla önskar fred. Ibland måste man försvara sitt.
Precis, men mig lyssnar han inte på. Men om en av kungens män sa det...
Jag kan säkert övertyga honom. Hälsa Henry att jag kommer på kvällsvard.
Kryptan i Westminster Abbey
Kom inte närmare.
Edvard! Du kom tillbaka till mig.
- Det är klart. Det gör jag alltid. - Hur kom du förbi vakterna?
Warwicks män samlas inför slaget.
Elisabet, George har hållit sitt ord.
Yorks söner är...
Yorks söner är enade igen, men vi måste möta den lancastriska armén.
Jag kan inte stanna. Jag var tvungen att träffa dig - och min son.
Han är rejäl. Han har din haka.
Och dina breda fötter.
Jag har varit borta för länge. Måtte det inte bli vårt enda möte.
Jag ska komma hem och skydda dig.
Jag ska göra det till ett bättre land för dig.
Jag älskar dig, lille prins.
Edvard.
Förbannade Warwick som tvingade mig att fly som en ynkrygg.
- Min son föddes i en håla. - Det går ingen nöd på oss.
Var arg och hämndlysten, men känn aldrig skam.
Du flydde för ditt liv. Ingen klandrar dig för det.
Jag har blivit överfallen och tillfångatagen, men aldrig rädd.
Jag var ung och utan fruktan. En kung.
Men att Warwick önskar livet ur mig...
Nu har jag en son och vet att livet fortsätter efter mig.
Om vi vinner ska det här aldrig ske igen.
När. När du vinner.
Du känner Warwick, och du känner till hans sätt.
Han har lärt mig allt jag kan. Han gjorde mig till kung.
Jag älskade honom.
Nu måste jag döda honom.
Ska du dra ut i strid mot Yorks armé?
Och jag?
På vilken sida står jag? Du tillhör Lancaster och George York.
Anne är min fiende och mor på hennes sida. Jag står ensam.
Du klarar dig vad som än händer. Om jag vinner har du inget att frukta.
Om jag förlorar är du gift med George och är hertiginnan av Clarence.
Men var på din vakt tills en tydlig segrare finns.
Då påminner du om din eviga trohet-
- tills det inte längre tjänar dina syften.
- Vad gör alla arrendatorer i huset? - De sätts i tjänst.
- De ska strida för sir Henry. - Herregud...
Herregud!
Margareta.
Välsigne dig. Välsigne dig, Henry!
- Margareta, jag är rädd att... - Nej.
Du tjänar Gud och hans utsedde konung.
Jag är rädd att jag strider för York.
Kung Edvard kan vinna och ge oss fred.
- Jag vet att det gör dig besviken. - Min kusin Edmund pratade ju med dig.
Jag lät honom hållas. Låt inte andra tigga åt dig. Det förringar dig.
- Vad har du för skäl till detta? - Bara under Edvard har vi haft fred.
Nu har han en son och tronföljare.
- Hans son? - Ditt hus förtjänar inte tronen.
Kungen är galen och hans hustru en tyrann, och deras son är avskyvärd.
- Trotsar du en kung utvald av Gud? - Jag ser inte Gud hos dem.
- Det jag gör är för allas bästa. - Inte för mitt och min sons.
Ska jag slitas mellan make och släkt?
Det handlar inte om dig och din ärelystnad.
Det är för landets säkerhet och framtid.
Om du gör det förlåter jag dig aldrig. Då är du död för mig.
Hör du det, Henry Stafford? Då är du död för mig.
Gud bevare dig, Margareta. Även om du inte säger detsamma till mig.
Gå upp på däck och hämta luft. Här stinker det av galla och rädsla.
Jag mår bra.
Jaså? Jag har sett huvuden på pålar som har sett ut att må bättre.
- Jag undrar om jag klarar färden. - Var inte patetisk. Klart att du gör.
Det man vill ha tillräckligt mycket kan man alltid få.
Ja, Ers nåd.
Du är svagare än jag trodde.
Jag ser lite av Isabella, men tyvärr inte mycket av lord Warwick.
Jag är inte svag och inte som min syster.
Vem är du, då? Om Anne har jag ingen uppfattning.
Jag undrar vilken sorts drottning du kommer att vara.
- Det har jag inte tänkt på. - Du är kungamakarens dotter.
Det är bäst att du tänker på det.
Din man möter fienden vid Barnet.
Warwick sägs ha tre gånger så många män.
- Har Margareta av Anjou landstigit? - Ingen vet, men hon har gett sig av.
- Kanske ansluter redan hennes armé. - Edvard måste retirera till Towern.
Kungen bereder sig på strid. Edvard måste besegra Warwick.
Men om dimman stiger till Barnet, vem skulle ens märka att armén var där?
Andra befälhavare skulle be er att stanna och kämpa till döden.
Medan de beredde sig på att fly.
Men låt mig lova er detta: Jag kommer inte att rida ifrån er.
Jag stannar och strider vid er sida!
- Hur många av mina skepp har landat? - Alla utom ett utmed sydkusten.
Glöm Warwick. Vi behöver en ny plan.
Jag kommer direkt från London.
- Er man konungen... - Fängslad i Towern, jag vet.
Hur stora förluster led vi vid Barnet?
- Mycket. - Så klart.
Vi antar att Edvard vet att vi har landstigit och är ute efter oss.
Är far också på väg hit?
- Hur är det med lord Warwick? - Död.
Uppenbarligen. Annars hade han varit här.
På slagfältet, Ers nåd. Han dog en ädel död.
Nej. Det är inte möjligt. Han är kungamakaren.
Han ska få se min son på tronen.
Han var en stor man.
Han dödade sin häst för att visa att han inte tänkte fly.
Han stred och föll vid deras sida.
- Hans styrkor måste vara reducerade. - De känner segervittring.
- Vi gör oss redo för avfärd. - Nej. Jag flyr inte från strider.
Vill du möta Edvard av York här, med vårt antal?
Vad hade du gjort?
Gått västerut.
Far sa alltid att man tar parti för York i söder-
- men inte i väst. Be om stöd hos dem.
Huset Lancaster ber inte om nånting. Uttala dig inte igen.
Bra. Du tänker som jag.
Tror Henry verkligen att han kanske kommer att dö?
- Han är allvarligt skadad. - Jag far dit. Förbered en kärra.
Ni kan inte åka till ett slagfält. Sir Henry skulle inte tillåta det.
I hans frånvaro gör ni som jag säger.
Nej.
Det är rena helvetet och inget för en kvinna.
Om ni inte tar mig dit åker jag själv.
- Var är min vasall Jasper Tudor? - I Pembroke.
Skicka bud om att vi går mot Wales. I Gloucester finns en bro över Severn.
Gloucester är i Yorks händer.
Tewkesbury, då. De har ett vadställe.
Kan ni avvara en vakt som tar mig till mor?
Vill du inte se om ditt förslag lönar sig?
- Jag måste berätta om far. - Hon vet.
Hon fick höra det först av pojken som lämnade det här.
Hon vägrade ta emot beskydd och sökte tillflykt i Beaulieuklostret.
- Jag vill träffa min mor. - Hon har dragit vanära över sig.
Neville är en av landets främsta familjer.
Ditt namn betyder ingenting nu. Du kommer att bli gripen som förrädare.
Ge dig av om det är det du vill. Vi behöver dig inte längre.
Jo, det gör ni.
Er son behöver en arvinge, annars dör er ätt ut.
Jag kanske bär på Englands framtida kung.
Jag följer med er, eftersom det finns hopp om den seger far önskade sig.
Vi behöver varandra.
Margareta, vad gör du här? Det är alldeles för farligt.
Jag kom med sir Reginald och John.
Vi har din läkare och en vagn du kan åka hem i.
Det hade du inte behövt göra.
York vann, alltså.
- Är spelet över? - Jag trodde det.
Men pojken som la om mina sår sa att Margareta av Anjou tågar mot Wales.
Till Jasper?
Om Edvard får tag på Margareta och sätter henne i Towern är spelet över.
Om hon kommer till Wales och allierar sig med Jasper gör de slut på Edvard.
Margareta, gör ingenting som undergräver min insats.
Erkänn förlusten och blidka kung Edvard.
Jag ber läkaren ge dig nya förband.
Om Jasper förlorar måste han fly landet med din son.
Är det det du vill?
Ge upp, Margareta. Gör som jag säger för en gångs skull.
Lova det.
Säg det.
Jag lovar.
Hemska nyheter, käraste Jasper.
Min make stred på Yorks sida vid Barnet.
Warwick är död, men det finns hopp.
Drottning Margareta har landstigit och rider mot Wales.
Anfall. Grip detta tillfälle och jag ska ge dig allt stöd jag kan.
Jag ger aldrig upp. Gud bevare dig.
Skydda min Henrik med ditt liv.
Hans huvud borde spetsas. Det är enda sättet att straffa förrädare.
Det var väl att gå för långt, George.
Du förrådde oss när du trodde att Warwick skulle göra dig till kung.
Vill du att din hustru ska se sin far styckas?
Nej, förstås inte.
Vi är här för att hedra en stor krigare.
Utan honom skulle vi inte vara nånting.
För oss var han som en bror.
Vi ska minnas honom som hjälten han var och inte som förrädaren han blev.
- Vi är inte vildar. - Det var vi som stack ner honom.
Vi har vunnit slaget men inte kriget. Det här tolererar jag inte.
- George tycks lojal mot din make. - I dag.
Vi kanske måste förlåta honom och överlåta hämnden åt Gud.
Aldrig.
Towern, London
Lämna oss ensamma. - Jag måste ge mig av.
Hoppas du tillfångata Margareta av Anjou?
Hon rider västerut för att alliera sig med Jasper Tudor.
Gör det som behövs för att få ett slut på det här.
Om ett slag kan ge England fred är det värt att utkämpa.
Du återvänder snart.
Du tror mer på mig än jag nånsin har gjort.
Jag minns att det var en självsäker pojke jag träffade under en ek.
Anthony skyddar dig i Towern, men du måste stanna här.
Och vem ska skydda dig?
Om nånting skulle hända, då finns en man i Flandern som tar hand om dig.
Då måste ni gömma er tills den lille är äldre och kan ta över tronen.
Det har du sagt förut, men då har du kommit tillbaka.
Du kommer att dö i min säng.
Så är det att vara krigardrottning. Man måste kämpa för det man har.
Kom ihåg smärtan. Om vi vinner behöver du aldrig tåga igen.
- Tröttnar du aldrig på att leva så? - Aldrig. Det är för detta jag lever.
- Även om du hatas? - Jag har aldrig varit omtyckt.
Jag är dubbelt förbannad i mäns ögon.
Jag regerade när min man inte kunde det och försvarade min enda son.
Hur kunde jag? Män...
- Varför dubbelt förbannad? - För att jag är fransyska, så klart.
Tewkesbury!
När har vi har gått över floden har vi kommit halvvägs till segern!
Vi går samman med Jasper Tudors styrkor och jagar fram Edvard!
Gud give oss segern!
Ers nåd, vattnet är för högt efter regnet.
På den här sidan av gränsen är vi dödens. Edvard närmar sig.
Det var din idé.
Vi är tvungna att slå läger och gå över i gryningen.
Ni måste ta er tillflykt till klostret.
Slå läger här och inta de bästa ställningarna.
- Förbered dina män för strid. - Nu?
Edvard av York är snabb som djävulen. Han förbereder sig i natten.
Ni måste utnyttja varje försprång. Var beredda.
Var beredda att kämpa för livet!
Skydda honom.
- Mor! - Var nu tappra.
- Är det ett anfall? - De kommer på Themsen.
- Vilka? - Lancestersoldater.
- De försöker rädda kung Henrik. - De har krigsfartyg, så ta skydd.
Åt vilket håll är ert kapell, syster?
Tänd ett ljus för de levande också.
Ditt öde vilar hos din man, inte hos din döde far.
Jag ska be för båda.
Och för mig. Edvard är min enda son.
Be för att Gud skonar honom för allas vår skull.
- Mår barnet bra? - Nu när det har slutat. Och du?
Jag är trött. Det ringer i öronen på mig, men vi har stått emot dem.
De har förtöjt sina skepp. I gryningen belägrar de oss.
- Klarar vi att stå emot dem? - Lärlingspojkarna har strömmat in.
Ska vi bara vänta på att fienden stormar oss?
Slå tillbaka och förhindra dem att komma i närheten av min familj.
Vi anfaller när de minst anar det. De flesta män dör ändå helst i sömnen.
Så talar en äkta yorkist. Vi anfaller före gryningen.
Drick.
Hertigen av Somerset bad mig säga om jag trodde slaget var förlorat...
Han flydde till en kyrka, men Edvard släpade ut honom.
- Och min son, prinsen av Wales? - Jag måste hämta era hästar.
Ta en filt och bröd och kom till stallen.
- Ska vi inte vänta på prins Edvard? - Var beredd.
Det är inte första gången jag flyr ett slagfält.
Nej. Jag är trött på att fly och göra som du säger.
Titta på mig. De kommer när som helst.
Män med blod på sina händer struntar i titel och ålder.
VI måste ge oss av, och det nu.
Rid hårt när jag öppnar. Titta inte på slaget och inte bakåt.
Nej! Rör mig inte!
Släpp mig. Rör mig inte!
Jag är Anne Neville, kungamakarens dotter!
Lady Anne.
Prinsessan. Prinsessan Anne.
Änkeprinsessan.
Är min make död?
Är du skadad? Du är utom fara nu.
Jag måste berätta för hans mor.
Kungen har ålagt mig att ta er i hans vård.
Hans nåd, prinsen av Wales?
Död.
I strid. Era befälhavare har gripits. Jag ska föra er till London.
Jag vägrar. Jag behöver inte fara nånstans.
Jag är drottning. Lämna oss så att vi kan sörja.
Lämna oss!
Sätt dig på hästen, annars hamnar du bunden på en avskrädeshög.
Var glad att kungen vill visa upp dig.
Du är djärv och en duktig soldat.
Men du är ingen så länge din bror lever.
Hjälp mig härifrån, så utser jag dig till arvinge.
Jag gör dig till kung av England.
Du kan till och med få henne.
Nej. Du kan inte ge bort mig.
Min pojke...
Jasper tänker gå i landsflykt med Henrik, som du sa.
Jag hoppades att det inte skulle ske.
- Och Jasper? - Han är i säkerhet.
Han kom inte fram till drottningen. Han oroar sig för min son.
Nu när Edvard har makten, varför skulle han inte döda alla fiender?
Han och häxan förtjänar att brännas för det de har gjort mot min familj.
Låt mig fara och träffa dem i Tenby.
- Nej, det kan jag inte. - Jag måste ta farväl av min son.
Jag känner till riskerna, men jag vet inte när jag får träffa Henrik igen.
Tack.
Du är en god människa.
Min son är det mest värdefulla jag har.
Du är den enda jag skulle betro med att ta hand om honom.
Vi kämpade för att nå Margaretas armé.
Jag förlorade bra män när vi försökte gå över.
- Det var ett blodbad. - Du försökte. Det vet Gud.
Tala inte om Gud. Han var inte i Tewkesbury den dagen.
Förlåt mig.
Återigen flyr vi för livet utan att veta när vi återvänder.
Du är i säkerhet, min son också, och vi är närmare Guds vilja.
Efter prins Edvards död är vi närmare tronen.
Ja.
Hoppas vid Gud att du har rätt.
Ta hand om din farbror. Du har honom och han ingen.
- Det ska jag. - Gud välsigne och bevare dig.
Vi har lidit en förlust, men det är tillfälligt.
Ge aldrig upp.
Det gör inte jag.
Hys inte medlidande för den onda drottningen.
Du minns vad vi kallade henne.
- Vad kommer att hända? - Hon får sitta i Towern som sin make.
Är det mitt öde också?
- Det hoppas jag inte. - Är jag inte en förrädare?
- Jag gifte mig med er fiende. - Du gjorde väl som du blev tillsagd.
Anne.
När vi landade kunde jag ha tagit mig till mor, men det gjorde jag inte.
Jag följde med den onda drottningen.
Du valde att fortsätta strida. Du är din fars dotter.
Älskar du mig, Anne?
Va?
Älskar du mig och kungen?
Låt oss hoppas att Edvard nöjer sig med det.
Du får komma till din syster när hovet återvänder till London.
Jag skulle så gärna träffa Isabella.
Pappa!
Jag har skickat efter prästen.
- Henry? - Det gläder mig att du är hemma.
Är din son Henrik i säkerhet?
Sök lov att få tillbaka honom senare.
När de hör om mig vägrar de inte.
Jag vet att du inte ville gifta dig och att jag har gjort dig besviken.
I otakt med tiden, antar jag.
Försök inte bli Margareta Regina.
Var bara Margareta eller syster Margareta.
Gör det som gör dig lycklig.
Du kanske repar dig.
Gud bevare dig och din son. Jag önskar att vi hade fått en egen.
Men jag tycker inte mindre om honom för det. Det är en fin pojke.
Slut fred med huset York och ta hem honom.
För freden, Margareta.
Flickor.
- Edvard. - Jag ska gå och hämta luft.
Jag är snart tillbaka.
Översättning: Erik Swahn www.broadcasttext.com